Az írói pályán elindulni és érvényesülni egyáltalán nem könnyű. Ma már nem elég egy jó mű, ha a megfelelő marketing hiányában nem tud eljutni az olvasókhoz. Bemutatkozó interjúsorozatomban olyan alkotókat mutatok be, akiket ugyan még nem ismerünk, mégis érdemesek a nagyobb figyelemre. Ma Becz Dorottya, a Süti kalandjai mesekönyvek és az Időlten bűnök című ekönyv szerzője válaszolt kérdéseimre, aki a Mesenagykövet kezdeményezésről is beszélt.
Mondj röviden pár
szót magadról!
Tipikus bölcsész vagyok, tarisznya nélkül. Mindig is imádtam
a történeteket, szerettem olvasni, és a munkám is a legtöbbször szövegekhez
kötődött. Ugyanakkor van bennem egy hatalmas adag ambíció azzal kapcsolatban
is, hogy jobbá tegyem valamilyen módon a világot, hogy közelebb hozzam az
embereket egymáshoz. Azon még dolgozom, hogy hogyan hozzam össze a munkámat
ezzel a misszióval.
Van olyan téma vagy műfaj, amit különösen kedvelsz?
Újságíróként kezdtem a karrieremet, feltehetően azért, mert
minden érdekel, ami körülvesz, és gyermekien rá tudok csodálkozni a számomra új
témákra. Amiről általában írok, az az, amit az embereken látok: a
viselkedésükről, az érzelmeikről, a sorsukról. A rövidebb prózai műfajokban
egyelőre jobb vagyok, novellákat írok, de az első regényem is úton van már,
tehát igyekszem meghaladni saját magam.
Hogyan szeretted meg az irodalmat?
Szuper irodalomtanáraim voltak, már általános iskolában is,
majd a gimiben. Olyasmit kaptam tőlük, amit aztán később csak az újságíró
akadémián. Elképesztő hatással voltak rám, nagyon sokat tanultam tőlük arról,
hogy mennyi különböző szempontból lehet az irodalomra tekinteni.
Mikor írtad az első műved?
Tinédzser voltam, és már akkor is az írás volt számomra a
legkomfortosabb önkifejezési eszköz, mert ha akartam, megmutathattam másoknak a
művemet, ha nem, eltettem magamnak. Emiatt nehéz megmondani, hogy konkrétan
melyik volt az első, de az első publikált írásom a Menebi-mozaik Ötödik kockája
volt. Ez egy rövid sorozat, kissé szürreális világot mutat be.
Honnan merítesz ihletet?
Főként az emberek foglalkoztatnak, hogy mit miért tesznek,
és a környezetem legapróbb történései. A karantén alatt fedeztem fel, hogy a
szemben lévő kertben négy macska él, egyikük a mesekönyvem főszereplője lett.
Kik a kedvenc íróid?
Jó kérdés. Inkább kedvenc műveim vannak. Ottliktól az Iskola a határon meghatározó olvasmányélmény volt, ahogy Ajartól az Előttem az élet is. Szeretem Shakespeare és Beckett drámáit (tudom, távolabbiakat nem is említhettem volna), Oravecz Imrének az 1972. szeptember című ciklusa is nagyon közel áll a szívemhez. Ezen kívül imádom a kortárs skandináv krimiket.
A Süti kalandjai című mesekönyvvel léptél fel az irodalom porondjára. Szerinted milyen egy jó mese? Nehezebb vagy könnyebb gyerekeknek írni?
Azt hiszem, íróként nem szabad magunkat túl komolyan venni.
Persze, vannak szabályok, tudjuk, hogy mitől lesz gördülékeny egy szöveg,
fordulatos a cselekmény. De az írás a fantázia játéka is, és ki tudna
könnyedebben játszani, mint a gyerekek? Vagyis a kérdésedre a válaszom az, hogy
olykor nehéz volt megtalálni magamban a játékos gyermeket, de amikor előszedtem
ezt az énemet, ezt a részemet, akkor már gond nélkül jöttek a szavak is.
A mese attól lesz jó, hogy a gyermeket partnernek tekintjük,
és őszintén szólunk hozzá a történeteken keresztül is, mindegy, hogy annak egy
kutya vagy egy hercegnő a főszereplője. Jó, ha a mese is fordulatos, hiszen
leendő olvasókat nevelünk, és érdemes lekötnünk őket.
Milyen volt a fogadtatása a megjelenést követően?
Rengeteg pozitív visszajelzést kaptam, mind a történettel,
mind az illusztrációval kapcsolatban, és ez megerősített abban, hogy érdemes
volt azt a sok időt és energiát beletenni a megvalósításba.
A nevedhez köthető
a Mesenagykövet kezdeményezés is. Mesélj
egy pár szóban
róla! Mi a célja, miért indítottad el?
Író-olvasó emberként számomra rendkívül fontos az, hogy
megszerettessem az olvasást. Véleményem szerint ez otthon, a családban kezdődik,
ezért a Mesenagykövet programmal arra szeretném buzdítani a szülőket,
nagyszülőket, pedagógusokat, általában azokat, akik gyermekek között vannak,
hogy minél gyakrabban meséljenek nekik, hiszen ez nagyon pozitív hatással van
rájuk. Létrehoztam egy Facebook csoportot, ahol igyekszem minél több
információt megosztani a felnőttekkel a témában, kéthetente élő adást tartok,
amiben szakértőkkel, szülőkkel beszélgetek egy-egy meséhez kapcsolódó témáról.
Emellett persze bárki felteheti a kérdését, számomra az a fontos, hogy
létrejöjjön a párbeszéd a szülők között is.
Nemrég jelent meg az első felnőtteknek szóló kisregényed, az Időtlen bűnök ebookként. Mi inspirált az írása közben?
Ez a kisregény novellának indult, ám a szerkesztőm, Nádasi
Krisz, látott benne lehetőséget és bátorított, hogy bővítsem ki. Ahogy duzzadt
a szöveg, a történet is alakult, szinte önmagát írta, és már én magam is vártam
a végkifejletet.
Miről szól a történeted?
Anna, Réka és Dia három
fiatal nő, elválaszthatatlanok, amióta ismerik egymást. Barátságuk akkor mélyül el igazán, amikor kiderül, mindhármukat rémálmok gyötrik, s azok sajátos módon kapcsolódnak egymáshoz. A
barátnők a megérzéseikre hallgatnak, amelyek azt
súgják, jelen életük problémáira a megoldást a múltban, előző
életeikben érdemes keresniük.
Az első rész végére kiderül, visszatérhet-e Anna, Réka
és Dia a megszokott hétköznapjaikhoz, vagy örökre elméjük fogságában maradnak.
Mi volt a legkönnyebb és a legnehezebb dolog alkotás közben?
A legnehezebb az volt, amikor azt hittem, már kész vagyok,
de a szerkesztőm azt mondta, “ez szuper, akkor most legyen kétszer ennyi a
szöveg.” Írni mindig akkor a legkönnyebb, amikor elkap az a bizonyos flow, és
persze, segít, ha nincs zaj, de szerintem ez csak azon a pár percnyi koncentráción
múlik, amíg belépsz a történeted kapuján, és utána már nincs megállás.
Kiknek ajánlanád a könyved?
A spirituális téma miatt főleg olyanoknak ajánlanám, akik
nyitottak erre a témára, de a kisregény nemcsak erről szól. A mű egész rövid,
tehát ha valakinek nincs ideje mostanában belemerülni egy regénybe, ez jó
kikapcsolódás lehet.
Mi volt a legnagyobb akadály, amellyel íróként valaha szembe kellett nézned? Mennyire volt nehéz elindulnod az írói pályán?
Az első kérdésedre a válasz az, hogy a saját maximalizmusom.
Mivel világ életemben szövegekkel foglalkoztam, ezért vannak gondolataim arról,
milyennek kéne lennie a jó mondatoknak. Ez annyira bennem van, hogy nehezemre
esik belekezdeni az írásba, nehogy rossz szöveget írjak. Ezt minden egyes
alkalommal le kell küzdenem, amikor nekiállok írni.
Olykor szeretem magam abban a hitben ringatni, hogy ez a
pálya az alkotásról szól, ugyanakkor kőkemény üzlet is. Meg kell találnod a
célcsoportodat, vagyis az olvasóközönségedet, folyamatosan fenn kell tartanod az
érdeklődést, tartalmat kell gyártani a közösségi oldalakra, üzleti tervet kell
készíteni, és főként: el kell adni a könyvet. Ez egy teljes állást simán
kitesz.
Szerencsés vagyok, mert a szeretteim támogatnak, és remek
szakemberek segítik a munkámat mind a marketing, mind a vizuális megjelenés
terén, és a szerkesztésben is. Hálás vagyok nekik.
Mi az írói hitvallásod? Mi az az üzenet, amit a műveid segítségével közvetíteni szeretnél?
Mindenkinek van egy története, és az író dolga, hogy
figyeljen, és elmesélje ezeket.
Mik a jövőbeli terveid?
Szeretném befejezni a regényemet, hogy 2022 első felében megjelenhessen, a
mesekönyv- és a kisregény sorozatomat is folytatnám. Bízom benne, hogy mindenre
lesz idő.
Ha jobban megismernéd Süti kalandjait, kattints Süti honlapjára, de a Facebookon és az Instagramon is megtalálod.
Dorottya munkásságát bővebben a honlapján, az Instagramon és a Facebookon ismerheted meg, ahol a könyveit is megvásárolhatod.
Megjegyzések
Megjegyzés küldése
Szólj hozzá!
Számít a véleményed! Írd meg kommentben és beszélgessünk egy jót!